Merce Rodoreda (Barcelona, 1908 - Romanya de la Selva, 1983). És una de les veus més rellevants de la literatura en catala de la segona meitat segle xx, i esta considerada per molts com la novel·lista catalana més important de la postguerra. Entre els seus títols principals es poden destacar La Plaça del Diamant (1962), Mirall trencat (1974) i La mort i la primavera (publicada postumament al 1986). També és autora de nombrosos contes i textos breus, així com de diverses peces teatrals, entre les quals ocupen un lloc privilegiat El maniquí i La senyora Florentina i el seu amor Homer.

La senyora Florentina i el seu amor Homer. A la Barcelona de principis del segle xx, les tristeses d’una professora de piano soltera es transformen en el vigorós procés de construcció d’una personalitat forta i lliure, davant dels ritmes marcats per un món de desitjos masculins. Una celebració de la independencia femenina que en l’exili republica de la seva autora també esdevé un lúcid clam pels valors democratics. 

Concebut des del dialeg directe amb una tradició escenica estroncada per la Guerra Civil, en un equilibri exquisit entre ironia i continuitat, el teatre de Merce Rodoreda és una baula fonamental a l’hora d’entendre aquesta veu tan assenyalada en la literatura europea del segle xx.